Me kostamme jokaisen äidin –
tyttären, isän ja pojan –
jotka rutto meiltä vei.
Noitakuningatar langetti tämän kirouksen.
Hänen on kuoltava, jotta me pelastumme.
Varoitan teitä, veljeni.
Kuningatar kuolee vasta, kun sydän lakkaa lyömästä.
Pelkoa emme tunne.
Paluuta ei ole, sillä meitä ei odota mikään.
Mitä nyt, Dolan?
Noidat ovat joukossamme.
Täällä haisee kuolema. –Pysy lähellä.
Se on hän!
Kuningatar!
Raudalla ja tulella!
Kaulder!
Dolan! –Kuningatar!
Taivaan isä, suojele meitä näiltä paholaisilta.
Pysykää muodostelmassa!
Isä!
Oli ikävä.
Et ole todellinen. Et voi olla.
Sikiätte rottien lailla.
Kasaatte kivistä asumuksia ja elätte sonnassa.
Olette luvatta meidän maailmassamme.
Siksi loin ruton.
Siksi teidän kaikkien on kuoltava.
Raudalla...
Ja tulella.
Kaikki rakkaasi ovat kuolleet. Näen sen silmistäsi.
Toivot kuolemaa.
Tänään me kumpikin kuolemme.
Tuomitsen sinut elämään.
Et saa ikinä rauhaa.
Vaellat maan päällä ikuisesti.
Et kuole ikinä.
Taikuutta...
Varo vähän. –Anteeksi, minun syytäni.
Anteeksi...
Olet noidanmetsästäjä. –Niin olen.
En ole tehnyt mitään. –Näytä.
Mikä?
Näytä nyt.
Onneksi nämä eivät kastuneet.
Olen etsinyt näitä kauan.
Näillä vanhoilla taikakaluilla ohjaillaan säätä.
Sadetta, tuulta, hellettä, kylmyyttä. Sinäkö tungit ne laukkuusi?
Tiedätkö, mitä ukkonen ja kylmä, kostea ilma tekevät 12 kilometrissä?
Perustiedettä.
Uskomatonta. Teillä noidilla ei ole hajuakaan omista voimistanne.
Ilmoitatko Noitaneuvostolle? –En.
Tapat minut. –Minäkö?
Yritän estää, ettet tapa itseäsi.
Nauti New Yorkista.
Teidän pitää palata paikallenne. –Olen Kaulder.
Palatkaa paikallenne, Kaulder.
Haluaisin mieluusti kuulla lapsuudesta Sefroussa.
Mistä arvasit? Korostus katosi vuosia sitten.
Olen tavannut paljon ihmisiä. Sitä oppii kaikenlaista.
Noidat elävät salaa keskuudessamme.
Noidat perivät voimansa muinaiselta rodulta.
Voima on himmennyt ja puoliksi unohdettu, mutta vaarallinen.
Vuosisatojen riitaisuuksien jälkeen sovittiin aselepo.
Noidat saivat elää rauhassa yhdellä ehdolla.
Taikuutta ei saa ikinä käyttää ihmisiä vastaan.
Aselepo rakoilee. Jotkut kaipaavat vanhoja aikoja.
Noitakuningattaren pimeitä aikoja.
Niiden kanssa Kaulder on tekemissä.
800 vuotta hän on palvellut Kirveen ja ristin veljeskuntaa.
Yhdessä olemme pitäneet vartiota ja turvanneet rauhan.
Olen pahoillani, isä Dolan. Hän on kokouksessa.
Kokous loppui.
Minä palvelin veljeskuntaa eri tavalla.
Olen 36. Dolan ja kirjoitan Kaulderin elämäntarinaa.
Olen hänen avustajansa, rippi–isänsä ja ystävänsä.
Sinulta puuttuu ajantaju. –Hahmotan aikaa eri tavalla.
Tehtävä taisi onnistua?
Saitko säätaikakalut takaisin?
Mihin se lahjaksi saamasi iPad joutui?
Annoin sen pois. Kaikki eivät sopeudu kuten sinä.
Paperi on historiaa. –Tällä on hyvä kirjoittaa historiaa.
Muisteletko Ludwigia? –On herkkä hetki.
Palasit, koska jään eläkkeelle.
Meillä meni hyvin. Tuhosimme muutaman noitapiirin.
Oletko valmis lopettamaan vain 50 vuoden jälkeen?
Alan viimein tottua sinuun. –Niinkö äkkiä se kävi?
Sinua tulee ikävä, poju.
Waterman 402. –Kaiverrutin siihen nimikirjaimesi.
Tämä on harvinaisuus. –Kaiverrus laski varmaan arvoa.
Ei minun silmissäni.
Jos muutat mielesi, saat silti pitää kynän.
Pidät varmaan seuraajastani. Jätän sinut moderneihin käsiin.
Entä vala, jonka vannoit? –Vannoin kuolevani rinnallasi.
En tekeväni töitä, kunnes kupsahdan.
Dolaneja on ollut 35 ennen sinua.
Malja sille ainoalle, jonka neuvoja olen kuunnellut. –Ja unohtanut heti.
Mutta kuuntelin kuitenkin. –Mitä jos sinäkin lopettaisit?
Mitä tekisit, jos seuraava missio olisi viimeinen?
Mutta ei se ole. –Kuvittele.
Ei ole mitään syytä valittaa.
Minun ansioistani maailma nukkuu rauhallisemmin.
Olet kokenut paljon enemmän kuin osaan edes kuvitella –
mutta siitä on kauan, kun olet viimeksi oikeasti elänyt.
Sinulta menee ohi paras asia maan päällä.
Se, kun elämän jakaa toisen kanssa.
Etsi joku, johon voit luottaa.
Luotan sinuun. –Joku vähän sopivampi.
Elämäni ei ole ollut yhtä pitkä ja jännittävä –
mutta tiedän, että elämässä on muutakin kuin lentoemot –
marssimassa Kuutamosonaatin tahtiin.
Mitä sinä lentoemoista tiedät?
En minä aina ole pappi ollut.
Käydään töihin.
Sinusta tämä on tylsää, mutta aloitetaan alusta.
On sanomattakin selvää, että olet tehnyt erinomaista työtä.
Minun kannattaa olla huomenna rauhallinen, vai mitä?
Kahvia vasta jälkikäteen. –Älä murehdi.
Hän naljailee sinulle, mutta pärjäät hyvin.
Olen huolissani Kaulderista. –Oikeastiko?
Tiedätkö, miksi veljeskunnan vanhimmat kutsuvat häntä?
Häntä kutsutaan Aseeksi. –Minulta halutaan kuulla vain lukuja.
Montako noitaa on pidätetty tai tapettu.
Hän tekee tärkeää työtä.
Totta, mutta ei hän ole pelkästään ase.
Meillä on vastuu, koska tiedämme totuuden.
Lupaa huolehtia hänestä, kävi miten kävi.
Totta kai. Sehän on minun työni.
Taksi!
Haloo. –36. Dolan menehtyi viime yönä.
Seremonia on huomenna.
Otan osaa.
Sinua ennen Dolanin nimi on ollut 36 miehellä.
Oletko valmis numeroksi 37? –Vakuutan sen.
Lupaatko palvella veljeämme Kaulderia kaikessa?
Tuntea hänet kuten hän tuntee itsensä?
Lupaan sen.
Olet siis se uusi heppu.
Olemme itse asiassa tavanneet kauan sitten.
Näetkö tuon kulmakiven?
Olin katsomassa, kun se laskettiin paikalleen.
Siitä on kauan.
Uhraan henkeni ja vannon uskollisuuttani sinulle.
Vannon auttavani sinua tehtävässäsi...
Kaupunkia rakennettaessa löydettiin joukkohauta.
18 metrin syvyydessä oli tuhansia unohdettuja orjia.
Arvaa, mitä rakentajat tekivät. –No?
He täyttivät haudan yön pimeydessä ja jatkoivat hommia.
Pahuus lymyää kaikkialla.
Saat uudet luottokortit, passin ja henkilöllisyyden.
Olin juuri tottumassa edelliseen. –Se on vanhentunut.
Mieti tietokantoja, valvontakameroita ja älypuhelimia.
Maailma muuttuu. –Vain pintapuolisesti.
Niin, mutta on hyvä pitää matalaa profiilia.
Onneksi se ei ole sentään punainen.
Mihin mennään? –Ihmiset vanhenevat, eläköityvät ja kuolevat.
Harvoin samana päivänä.
Hänet löydettiin kirjoituspöydän äärestä.
Mitä etsitään?
Mistä tietää, että lähistöllä on taikuutta?
Taikuus syntyy tulesta, vedestä, maasta ja ilmasta.
Alkemian avulla se paljastuu.
Täällä ei ole taikuutta. –Halusin vain varmistaa.
Ikkunaa ei ole avattu. Miten tuo joutui tänne?
Yksi ei merkitse mitään. Kaksi on sattumaa.
Kolme tietää ongelmia.
Maahan!
Mitä ihmettä? –Noidat tappoivat hänet.
Dolania ei ole ikinä ennen murhattu.
Haluatko luovuttaa? –En.
Tämä on sodanjulistus. Kuka on kaiken takana?
Kätkemisloitsulla on saatu kaikki näyttämään normaalilta.
He etsivät jotain ja halusivat pitää sen salassa.
Alkukantainen taikuus on neutraalia.
Pohjimmiltaan se ei ole hyvän– eikä pahantahtoista.
Mutta tämä on eri asia. Tämä on mustaa magiaa.
Pahuuttakin pahempaa.
Hänet sidottiin tuoliin.
"Kuolema."
Onko tuo osa loitsua?
Sinähän kävit hänen luonaan eilen. –Niin.
Näytä kädet.
Nyt.
Olin viisivuotias, kun noidat sytyttivät kotini tuleen.
Vanhemmat kuolivat, mutta sinä kävelit liekkimeren halki –
käärit minut vilttiin ja hyppäsit toisen kerroksen ikkunasta.
Kroppasi pehmensi laskua. Sanoinhan, että olemme tavanneet.
Jos et muista... –Kyllä minä muistan.
Vangitsit noidat ja veit heidät tuomiolle.
Olen odottanut koko ikäni, että saisin auttaa sinua.
Tilaisuutesi on koittanut.
Voit auttaa minua nappaamaan tämän tehneet noidat.
Eikö minulla pitäisi olla ase tai rautavasara tai jokin?
Hengitä syvään ja keskity. –Aivan.
Loitsun kohtaaminen vaatii kirkasta ajattelua.
Max on 14. tason velho. Sitä vastaan ei voi mitään.
Ottaako isä maistiaisen? –Kiitos.
Kannattaa miettiä kahdesti.
10 000 on liikaa. –Sillä saa hyvän loitsun.
Ja bisnekset sujuvat. –Niin.
Putiikki on kiinni, Max.
Kaulder. Siitä on kauan.
Ei hallusinaatiohyönteisten myyminen ole laitonta.
Onpa ihmisille. Niitä sekoitetaan muffineihin.
En tiennytkään. –Tiedätkö tästä?
Hullukaali. Hyvin harvinainen ja kielletty.
Sitä käytetään manauksissa, mustassa magiassa.
Tiedät, etten sekaannu tuollaisiin.
Turha yrittää, Max.
Voit kuvitella, miten paljon valheita olen kuullut.
Enemmän kuin kukaan. –Älä viitsi, Kaulder.
Tuon yrtin käyttäjä ei pelkää sinua –
ja se on pelottavaa.
Enemmän kuin minä?
Max?
Luonani kävi mies, jolla oli ominainen haju.
Vivahdus valkosipulia. –Arsenikkia. Mitä muuta?
Homehtuvaa villiomenaa.
Kiitos, Max. –Ole varovainen.
Ei ole tapana. –Puhuinkin hänelle.
Oliko tuossa sinusta järkeä? –Eikö sinusta?
Ei.
Arsenikkia käytettiin sisällissodan aikaan palsamointiin.
Dolanin tappaja asuu entisessä hautaustoimistossa.
Täytyy löytää se, jonka pihassa kasvaa villiomenapuu.
Mitä varten? –Taksia.
Et ole pätevä tähän tehtävään.
Selvä. Otan kuitin.
Eikö äiti ole opettanut, ettei puusta saa syödä karkkia?
Mene kotiin.
Mene pois.
Ihan rauhassa. –Anna minun olla.
En tee sinulle pahaa. –Mene pois.
Ei hätää.
Voi paska.
Miksi tapoit Dolanin? –Kuka hitto se on?
En ole ikinä nähnytkään.
Mitä tykkäät uudesta kynästäni?
Enpä osannut kuvitella olevani neuvoston edessä –
ratkomassa meikäläisen murhaa.
Ellic Lemasniel. –Tervehdys, isä.
Näytät hyvältä mieheltä, herkkupalalta...
Älä ajattele minusta pahaa.
Ripittäydyn myöhemmin.
Noitaneuvosto ottaa vastaan sinut, 37. Dolan.
Eläköön rauha.
Ellic Lemasnielia syytetään edellisen Dolanin murhasta.
Todiste löytyi syytetyn asunnosta.
Vai löytyi? Älkää nyt viitsikö.
Oletteko kuin joku kasaribändi.
Mitkä tukat!
Sinut tuomitaan. –Blaa blaa.
Tiedättehän, että isoisoisäni isoisä oli kuningattaren palveluksessa?
Olette pelkureita enkä tunnusta valtaanne.
Enkä elä lakienne mukaan. –Lait säätelevät taikuutta.
On meidän ansiotamme, ettemme ole sodassa.
Olen ylpeä teostani!
Tapoin pappinne! Teurastin hänet kuin sian!
Hän oli pappi ja ystäväni. –Kaulder.
Taas tuo tyyppi.
Eikö häneltä kysytä, kenen leivissä hän on?
Lanttien kolmonen puuttuu. Hän toimi siis yksin.
Kortit erehtyvät.
Hän langetti muodonmuutostaian.
En ole nähnyt sitä 800 vuoteen.
Sitten noitakuningattaren. –Hän on kuollut.
Ei hänen taikuutensa voi palata.
Eikö? –Ei.
Teillä on oikeus... –Riittää.
Selvittäkää, kenen leivissä hän on. –Olen ylpeä teostani.
Ellic Lemasniel tuomitaan tyrmään tämän salin alle.
Herää, vartija. Vie tuomittu tyrmäänsä.
Heitä hyvästit päivänvalolle.
Kaulder! Et saa meitä kaikkia ikinä!
Mikä se on?
Terve, poju. –Mitä teet?
Tervehdys, isä.
Olet yhä joukossamme. –Onko hän elossa?
Nippa nappa.
Hänet on kirottu. –Miten?
Musca mali. –Ruttokärpänen.
1200–luvun mustaa magiaa. Kuningattaren puusta.
Aivan.
Miksei häntä vain tapettu? –Koska häntä halutaan kuulustella.
Ruttokärpänen kaivautuu ihoon ja vie ihmiseltä oman tahdon.
Hän olisi kertonut tappajille ihan kaiken.
Mutta mitä he halusivat tietää?
Hän ei nouse ylös. –Kirous on peruttava.
Se onnistuu vain tappamalla kirouksen langettanut noita.
Dolanilla on enintään kaksi päivää.
Koeta kestää minun vuokseni.
"Kuolema."
Tämä onkin viesti Dolanilta eikä tappajalta.
MUISTELE
OMAA
"Muistele omaa kuolemaasi." –Mitä se tarkoittaa?
Kuolemani muistamiseen on vain yksi keino: taikuus.
Hei, Chloe.
Tässä teille.
Kaikki hyvin?
Viihdytäänkö täällä? –Otetaan yhdessä lemmenpaukut.
En etsi tänään lempeä.
Onko täällä kaikki hyvin?
Et kai sinäkin? –Sitä ei voi ennakoida.
Yhtäkkiä hän katkaisee kaulan ja panee pään pussiin.
Tuo on satua. –Mene turvaan, Chloe.
Miranda!
Noudatamme lakia. Täällä ei ole ihmisiä.
Hieno baari. –Kiitos.
Mitä maksaa? –Riippuu tilauksesta.
Muisto. –500 dollaria.
Sopii.
Sanoinko 500? Tarkoitin 5 000.
5 000? –Niin.
Sovittu.
50 000.
Aloitetaanko? –Muutin mieleni.
Panen...
Pelkoeliksiiriä. Mitä ihmettä sinä pelkäät?
Julkista esiintymistä. –Arvaa, mitä minä pelkään.
Kerro. –En mitään. Se on tylsää.
Sinulla on sääntösi, mutten ole tehnyt mitään väärää.
Jos et aio uhata minua aseella, sinun pitää häipyä.
Olet oikeassa. Minulla on sääntöni.
Mutta...
...en mene minnekään.
Mihin tarvitset muistieliksiiriä? Jahtaatko noitaa?
Autan vanhaa ystävää.
Varoituksen sana.
Jos loukkaannut muistossasi, loukkaannut myös täällä.
Jos siis kuolet... –Voin kuolla missä tahansa.
Pakko varoittaa vakuutuksen takia.
Pohjanmaan kautta.
Sano "noidanmetsästäjä". –Noidanmetsästäjä.
Ole kiltti.
"Muistele omaa kuolemaasi." Mitä halusit minun näkevän?
Kaulder!
Herää, Kaulder.
Tervehdys, noidanmetsästäjä.
Minut revittiin kerran takaisin todellisuuteen kesken muiston.
Aivot olivat kuin munakokkelia.
Ei pitäisi palata muistoihin. Jotkut asiat on parasta unohtaa.
Kirosit ystäväni.
Hän kesti viisi minuuttia kauemmin kuin muut.
Kapakkatappelu on lasten leikkiä, jos on haavoittumaton.
Harmi, ettei mielesi ole yhtä kova.
Pysy kaukana baareista ja muistieliksiireistä.
Hengitä.
800 vuotta alkaa riittää. Kuolo korjaa sinut, noidanmetsästäjä.
Olet juuri sellainen hirviö kuin sinun sanotaan olevan.
Tämä oli kaikkeni.
Chloe! Tartu käteeni!
Hieno näköala.
Koeta kestää. Etsin noidan ja puran kirouksen.
Tule katsomaan FBI:n tietokantaa, Kaulder.
Mene taaksepäin. –Selvä.
Ei tuo. Seis.
Tuo. Miksei hän halua, että muistan kuolemani?
Baltasar Ketola alias Belial, suomalainen.
Hänelle Ellic oli töissä. –Hänkö kirosi Dolanin?
Joka sukupolven täytyy yrittää tuhota maailma.
Suurin osa meistä ei ole tuollaisia.
Olemme samanlaisia kuin sinä.
Näytätte ehkä samalta, mutta ette ole.
Veressä virtaa taikavoimia, joilla saa pahoja aikaan.
Meidät keskeytettiin sinun baarissasi. –Niin.
Täytyy yrittää uudelleen. –Minun baarissani.
Kaikki tärkeä paloi poroksi.
En syytä sinua elämäni luhistamisesta.
Kunhan totean.
Totean, että tuhosit elämäni.
Minä häivyn. –En minäkään tästä tykkää.
Mutta jos autat minua, lupaan suojella sinua.
Tarvitsen muistieliksiiriin snowdoniankeltamoa.
Miranda kasvattaa sitä.
Tekstaan hänelle. –Kiitos.
Belialin takissa oli punamultaa.
Analysoi se.
Selvä.
Miranda soittaa.
Hän rakastaa kissoja.
En ole vielä kuollut.
Kun hän tulee, älä tee äkkiliikkeitä.
Älä katso silmiin tai puhu.
Anteeksi.
Tässä.
Se ei idä vielä.
Monessako noidanmetsästysryhmässä olet?
"Kuolemattomat massamurhaajafasistit."
Niinkö te noidat näette minut?
Mitä ihmiset tietävät meistä?
Että olemme vihreitä ja pidämme suippoja hattuja.
Olemme ilkeitä ja jouduimme Salemissa roviolle.
Salem oli väärin ja naiset viattomia.
Entä jos he olivat oikeasti noitia?
Olisiko se silloin oikein? Muistan ajatelleeni –
että jos minua olisi syytetty –
kukaan ei olisi välittänyt.
Olisin minä välittänyt.
Joku on vienyt keltanon.
Kaulder? Mitä?
Mitä?
Miranda!
Olet myöhässä, noidanmetsästäjä. Hän koki karmivan kuoleman.
Kirkuen, yksin.
Kuten sinä vielä.
Nappaathan tekijän?
Hoitelen Belialin. –Hyvä.
En tiedä, mistä saamme tarvittavat aineet.
Minä tiedän.
Mutta siihen liittyy vanha raha, vanhat taiat ja vaara.
Olen pahoillani.
Kaulder. –Sonya.
Ihme, että Danique ehtii tavata sinut.
Hän ei uskalla kieltäytyä.
Onpa mukava tavata, Kaulder.
Istu toki. Löysitkö pikkuystäväsi jostain kirpputorilta?
"Pikkuystävän"?
Mistä on kyse? Mitä sinun on pakko muistaa?
Hän hukkasi autonavaimet.
Mitä olen velkaa? –Et mitään. Otetaan lasilliset.
Tiedät, miksi tulin.
Niin moni teeskentelee olevansa jotain muuta.
Mutta sinä olet elänyt. Olet kulkenut läpi historian.
Tunsit Napoléonin, Stalinin, Hitlerin.
Mitä vanhoja muistelemaan. Maailmassa riittää pahuutta.
Eivät he sinusta kovin eroa.
He yrittivät muuttaa maailmaa.
Omia tekojaan ei voi muuttaa.
Tässä on jotain vikaa, Kaulder.
Olet siinä. –Kaulder.
Kaulder! –Nauti paratiisista.
Katso, isi. Se lentää etelään.
Kuuntele, Kaulder. Olet ansassa.
Herää.
Et löydä täältä vastauksia.
Mitä kauemmin odotat, sitä vaikeampi on poistua.
Kaulder. Herää.
Tämä ei ole totta. Olet ansassa, Kaulder!
Tule takaisin.
Jos et herää, kuolemme molemmat.
Herää! –Chloe.
Tämä ei ole totta.
Herää, Kaulder.
Heittäkää takakonttiin.
Meidät muistetaan noidanmetsästäjän voittajina.
Älä viitsi.
Ulos.
Hautamultaa. Parasta mustaa magiaa varten.
Mitä Belial ajaa takaa? –Kuka?
"Muistele kuolemaasi."
Mitä hän ei halua minun näkevän?
Lopeta. Ole kiltti.
Belial ei kertonut mitään. Hankin hänelle multaa.
Otin itselleni vähän. Hänellä on sitä läjäpäin.
Ole kiltti...
Kiitos juomasta.
Olet petturi omiesi joukossa.
Arvaa, miksi tykkään kirpputoreista.
Kaikki on siellä vanhaa.
Senkin lehmä.
Nyt tiedät.
Olet unissakulkija.
Kaikki tietävät, että se on pahuuden voima.
Olen yrittänyt koko ikäni paeta sitä.
Tiesit, että saisin sen selville, muttet välittänyt.
Ja pelastit minut ansasta.
Urhea teko.
Näytän sinulle yhden jutun.
Olet häpeäksi kaltaisillemme. –En voinut muuta, Belial.
Kaulder uhkasi tappaa paljain käsin.
Meillä on suunnitelmia sinun varallesi, petturi.
Nauti varjoista.
Tässä on noitien historia.
Tuo olet sinä. Silmät tunnistaa.
Nuo ovat unissakulkijoita.
Noitakuningattaren pahimpia tappajia.
Ne tunkeutuivat mieleen ja urkkivat kalleimmat muistot.
Sitten ne muuttivat muistot painajaisiksi.
Yritätkö opettaa minulle historiaa vai pelotteletko?
Yhtä asiaa kukaan ei tiedä unissakulkijoista.
Ne eivät tarvitse muistieliksiiriä. Se kyky on niillä luonnostaan.
Minun täytyy muistaa asia, joka on syvällä mielessäni.
Vain sinä voit auttaa.
En voi. –Chloe.
En voi.
Minulla on pikkuveli.
Hän osasi ärsyttää minua.
Sitten minulta paloi pinna, ja minä menin hänen mieleensä.
Satutin häntä. Ei ollut tarkoitus –
mutta satutin häntä pahasti.
Ja pakenin.
Kerro vaimosi ja tyttäresi nimet.
Helena.
Elizabeth.
En ole sanonut nimiä ääneen pitkään aikaan.
Vaikka haluaisin auttaa sinua, en tietäisi, mistä aloittaa.
Mieti sanaa, jonka yhdistät minuun.
Se voi olla mikä tahansa. Unohda kaikki muu.
Keskity siihen yhteen sanaan.
Yhteen sanaan?
Jos kerrot sanan, minäkin keskityn siihen.
Välillä se auttaa. Minkä sanan valitsit?
Yksin.
Tartu käteeni.
Tännepäin.
Isä Dolan, katso.
Kaulder.
Kuka se on? –Ole varovainen, Dolan.
Hän teki sen.
Niin kuolee noitakuningatar.
Isän...
Hänet on riivattu. –Kaulder on elossa.
Painajainen päättyy ihmeeseen.
Hänen sydämensä. Hän tuhoutuu, kun sydän tuhotaan.
Tee se, veli Dolan.
Tuhoa hänet, Dolan!
Ei!
Sinä pidit sen.
Se on ohi. Noitakuningatar on kuollut.
Sinua huijattiin alusta asti. Siksi ystävääsi kidutettiin.
Hän tiesi, missä sydän on.
He herättävät kuningattaren henkiin.
Olemme odottaneet hänen paluutaan 800 vuotta.
Olisit otettu, petturi. Sinut uhrataan hänen takiaan.
Tiedän, mihin Belial vei multalastin.
Vuokra–autossa on paikannin...
Valehtelit minulle! Piilotitte sydämen.
"Muistele kuolemaasi." –Ei ole kyse siitä, mitä luulet.
Tiesit kaiken aikaa, mistä oli kyse, muttet sanonut mitään.
En halunnut ajaa veljeskuntaa hajoamaan...
Kuningatar herätetään henkiin.
Et tajua tekosi vakavuutta.
Vannoin pitäväni salaisuuden.
Valhe on säästänyt maailman tuholta satoja vuosia.
Pelkäsimme, että jos kuningattaren sydän tuhotaan –
menettäisit kuolemattomuuden.
Valinta ei kuulu teille!
Niin vanhuskin sanoi.
Hän aikoi tuhota sen sinä iltana, kun hänen kimppuunsa käytiin.
Sinun vuoksesi.
Vapauttaakseen sinut.
Veljeskunta sai pitää aseensa.
Palvelet kuningatarta. –Älä...
Pidät tai et.
Mene minun luokseni turvaan.
Meidän piti pysyä yhdessä. –Minä menen yksin.
Jos en voi luottaa omiini, miten voisin luottaa sinuun?
Et ole tuollainen.
En muuta olekaan.
Lävistä hänet raudalla.
Polta tulessa.
Tapa lopullisesti.
Oli ikävä, Kaulder. –Et tajua yhtä asiaa.
Teikäläiset eivät ikinä tajua.
Olen ollut armelias. Olisin voinut tappaa teidät kaikki.
Olen laskenut. On ollut aikaa.
Olet muuttunut. Puhkut itsevarmuutta.
Ehkä ei olisi kannattanut tehdä minusta kuolematonta.
Tulin auttamaan, Kaulder.
Kielsin tulemasta...
Kuolemattomuus ei ikinä kuulunut sinulle.
Se oli minun.
Sinä vain pidit sitä.
Olen jälleensyntynyt.
Sinä ja kaltaisesi...
...olette aina pelänneet.
Piileskelette luolissa nuotiotulilla.
Hei, poju. Pelkäsin myöhästyneeni.
Toivottavasti en näytä yhtä pahalta kuin sinä.
Tapoin kirouksen langettajan.
Juo tämä.
Kiitos.
Noitakuningatar on palannut.
Luulin, että kuolemattomuus oli hänen rangaistuksensa minulle.
Mutta tehtäväni olikin säilyttää sitä hänelle.
Taidan olla osittain syypää.
Oli turha kuvitella, ettei vihollinen saisi salaisuutta selville.
Tiedän, mitä tuleman pitää.
Kuolemaa.
Noitakuningatar langettaa ruttokirouksen.
Eikö noin vaikutusvaltaiset noitapiirit ole tuhottu?
Ei noitia enää tuhota. Heidät vangitaan.
Panimme kaikki mahtavimmat noidat yhteen paikkaan.
Noitalinnaan. –He odottavat siellä vapautumistaan.
Kostoa janoten.
Loimme täydellisen noitapiirin.
Palasin lähtöruutuun.
Päihitit hänet jo kerran.
Pystyt siihen uudestaan.
Kaulder.
Sinun on mentävä.
Sinun on taisteltava.
Kaulder?
En ikinä antanut tälle nimeä –
mutta viholliset puhuvat taikaraudasta.
Noidantappoase. –Minä tulen mukaan.
Me sovimme, että minä suojelen sinua.
Sovimme, että suojelet minua, jos autan sinua.
Jos minä haavoitun, en parane.
Miten sinun sitten käy?
Ihan sama. Kuka on väittänyt, ettei noita voi metsästää noitia?
Chloe.
Kaulder.
Mikä tämä on? –Ruttopuu. Hän on täällä.
Kun kirous on valmis, kärpäsparvet vapautuvat.
Aika on vähissä.
Pysy lähellä.
Missä vangit ovat, Kaulder?
Varjele!
Kaikki vangitut noidat. Kuningatar käyttää niitä ruton levittämiseen.
Miten? –Ne hokevat loitsua.
Yksi noita ei pysty langettamaan kirousta –
mutta kuningatar yhdistää mielet kuin ketjun.
Miten ne pysäytetään?
Jokaisessa ketjussa on heikko lenkki.
Anna minä hoidan. –Ei.
Ei hänen kropallaan ole väliä.
Vaan mielellä.
Jos hän kuolee unessa, maailma pelastuu rutolta.
Olisipa joku toinen keino...
Olethan täällä, kun palaan?
Aiot käydä kuningattaren kimppuun yksin.
Sen on loputtava.
Ole varovainen. –Taidat olla huolissasi.
Olen tottunut sinuun.
Metsästysonnea. –Samoin.
Vartiomies.
Se ei lopeta ennen kuin vanki on palautettu selliin.
Se jahtaa Elliciä.
Kaulder?
Jos Chloe on vaarassa, herätä hänet.
Lupaa, että viet hänet mahdollisimman kauas.
Loitsuaminen loppui.
Hän teki sen.
Unissakulkija näyttää menneet. Vain minä voin näyttää tulevan.
Epäonnistut ja ihmiskunta tuhoutuu.
Maailma on taas minun. –Ei vielä.
Tunnetko kuolevaisuutesi?
Elämäsi valuu hukkaan.
Isi!
Kaulder!
Olette luvatta meidän maailmassamme.
Näen sen silmistäsi.
Janoat kuolemaa.
Ikuisen elämän hyviä puolia.
Saan tappaa sinut kahdesti.
Seis, Kaulder!
Chloe. –Anteeksi...
Vapauta kuningattareni.
Ne noidat, joilta pelastit minut lapsena...
He olivat vanhempani, mutta en perinyt taikavoimia.
Olet noita. –Jep.
Ei! –Pysy siinä!
Näpit irti hänestä!
Unissakulkija.
Sinä senkin ruma lehmä.
Käännyit niitä vastaan, joita sinun piti suojella.
Eheytä minut. Auta minua löytämään kohtaloni.
Suo minulle taikuuden lahja.
Ei savesta kultaa saa. Ilman taikavoimia –
olet pelkkä ihminen.
Isä?
Rakas.
Sinun täytyy nousta.
Nouse ylös, isä.
Pelasta ne.
Taistele, rakas.
Miksi pidät kiinni säälittävästä elämästäsi?
Läheisesi pettävät sinut.
Ne, joita väität suojelevasi, eivät tiedä edes nimeäsi.
Olen rautaa.
Ja tulta!
Tuohan ei iPadilla onnistu.
Kaulder!
Kaulder?
Hän ei kuole ennen kuin sydän lakkaa lyömästä.
Et voi. Sinä kuolet.
Olen valmis siihen. –Keksitään jotain muuta.
Kun varjot imaisivat minut –
näin paljon pahempaa kuin hän.
Se odottaa pimeydessä.
Mitä se odottaa?
Maailmaa ilman sinua.
Me tarvitsemme sinua.
Minä tarvitsen sinua.
Veljeskunta petti minut.
En voi luottaa kehenkään. –Voit luottaa minuun.
Olen tehnyt matkaa 800 vuotta.
Aina metsällä.
Aina... –Yksin?
Et olisi enää yksin.
Sitä paitsi...
Olet minulle vielä 50 000 dollaria velkaa.
5 000. –Vai aletaan sitä tinkiä.
Veljeskuntaa harmittaa, ettei kuningattaren sydän ole enää sillä.
En ole enää veljeskunnan palveluksessa.
Olen nyt omillani. –Oli jo aikakin.
Kuvittelin, että universumi kiertää kehää –
ja toistaa itseään ennustettavasti.
Entä nyt?
En tiedä, mitä tuleman pitää.
Tiedätkö, miksi me kuolevaiset tuota kutsumme?
Elämäksi.
Kuule.
Tarvitsen sinua yhä.
Selvä... Olen palveluksessasi.
Mennään. Ei tässä nuorruta.
Oletko valmis?
Minä ajan.
Okei.
Suomennos: Scandinavian Text Service 2015